СТАНОВЛЕННЯ КОНЦЕПЦІЇ СВОБОДИ ВОЛІ ЛЮДИНИ У ФІЛОСОФІЇ ІСТОРІЇ П. ЧААДАЄВА - Shejko, S. V.; Kolodiy, O. S. (Філософські обрії, 2019)
У статті проаналізовані особливості становлення концепції свободи волі людини у філософії історії російського мислителя початку ХІХ ст. П. Чаадаєва. Формування духовності та загальних світоглядно-філософських принципів у російській філософії початку ХІХ ст. мали свої особливості та відмінності від західноєвропейської філософії. Раціоналізм та індивідуалізм, як специфічні характеристики західної філософії не задовольняли представників філософської думки в Росії. Домінуючими принципами в російській філософській культурі постають община, соборність, всезагальність, що відображають самобутній характер соціально-політичного розвитку Росії. Представники російської філософії передбачали, що наступним етапом історичного розвитку людства повинні стати не соціальне відокремлення, а возз’єднання в якісно новій соціальній єдності. П. Чаадаєв першим на початку ХІХ ст. провів складний філософський аналіз специфіки світогляду та історичного розвитку російського народу, сформувавши загальні основи філософії історії. Проблеми історичного розвитку, моральності та релігії визначають пізнавальний процес і синтетичну взаємозалежність свободи волі людини та необхідності. Свобода волі зумовлена пізнавальними можливостями та духовно-практичною діяльністю, що зближають її із «вищим законом», синкретизмом Божої мудрості.